
\documentclass[a4paper,twoside,final,12pt]{article}
\usepackage[T2A]{fontenc}
\usepackage[cp1251]{inputenc}
\usepackage{verbatim}

\title{Pravopis srpskohrvatskog jezika}
%\author{Zoran T. Filipovi\'{c} \\ 
%        Jurija Gagarina 263/6 \\ 
%        11070 Novi Beograd, Srbija}
                
\usepackage[english,serbian]{babel}
\def\dateserbian{%
  \def\today{\number\day .~\ifcase\month\or
    januar\or februar\or mart\or april\or maj\or
    jun\or jul\or avgust\or septembar\or oktobar\or 
    novembar\or decembar\fi \space \number\year.}}
    
%\isopage[12]
%\spinemargin=0cm
%\textwidth=17cm
%\semiisopage[12]
%\medievalpage[12]
%\checkandfixthelayout
%\usepackage{multicol}[1999/05/25]

\usepackage[colorlinks,linkcolor=red,citecolor=black,
urlcolor=magenta,bookmarks,bookmarksopen]{hyperref}
\hypersetup{pdftitle={Pravopisna pravila srpskohrvatskog jezika},
            pdfauthor={Zoran T. Filipovic},
            pdfsubject={Uputstvo za prelom reci na kraju reda (hyphenations)},
            pdfkeywords={prelom, reci, hyphenation},
            pdfpagelayout={TwoPageRight},
            pdfstartview={Fit}
            }

\columnseprule=0.4pt
\usepackage{serhyplist}
\begin{document}
\frenchspacing
\maketitle
\selectlanguage{serbian}

\section{Pravopisna pravila}

\subsection{Pisma srpskohrvatskog jezika}

\begin{enumerate}
\item{U srpskohrvatskom jeziku\footnote{Ovaj dokument je u potpunosti, bez ijedne 
izmene, preuzet iz knjige: Pravopis srpskohrvatskog jezika, \v{S}kolsko izdanje. 
Izdava\v{c}: Matica Srpska i Matica Hrvatska. Re\v{c}i ispisane \textsl{kurzivom} su napomena
data od strane Zorana Filipovi\'{c}a.} pi\v{s}emo:}
\begin{enumerate}
\item{\'{c}irilicom}: \\ а А, б Б, в В, г Г, д Д, ђ Ђ, е Е, ж Ж, з З, и И, ј Ј, к К, л Л,
љ Љ, м М, н Н, њ Њ, о О, п П, р Р, с С, т Т, ћ Ћ, у У, ф Ф, \\ х Х, ц Ц, ч Ч, џ Џ, ш Ш
\item{latinicom}: \\ a A, b B, c C, \v{c} \v{C}, \'{c} \'{C}, d D, d\v{z} D\v{z}, 
{\dj} {\DJ}, e E, f F, g G, h H, i I, \\ j J, k K, l L, lj Lj, m M, n N, nj Nj,
o O, p P, r R, s S, \v{s} \v{S}, t T, \\ u U, v V, z Z, \v{z} \v{Z} 
\end{enumerate}

Oba ova pisma imaju po 30 slova, od kojih svako ozna\v{c}ava po jedan glas. Jedino se 
slovom \em r \em, i u \'{c}irilici i u latinici, pi\v{s}e glas \em r \em ne samo kao 
suglasnik ve\'{c} i kao samoglasnik, u svim polo\v{z}ajima gde ima vrednost samoglasnika:

\begin{enumerate}
\item{u sredini re\v{c}i izme{\dj}u suglasnika \em (brvo, brz, drvo, krv, Hrvat, Srbin,
trn) \em}
\item{u po\v{c}etku re\v{c}i ispred suglasnika \em (rvati, rzati, rt)\em }
\item{na kraju re\v{c}i iza suglasnika \em (o\v{s}tro, satro) \em }
\item{ispred samoglasnika \em o \em koje je postalo od \em l \em \em (opro, otro, prostro, 
umro) \em }
\item{iza samoglasnika koji se nalazi na kraju prvog dela slo\v{z}ene re\v{c}i kad njen 
drugi deo po\v{c}inje glasom \em r \em iza koga dolazi suglasnik \em (zar{\dj}ati, porvati,
sur\v{z}ica) \em }
\end{enumerate}
%\end{enumerate}

%\begin{enumerate}
\item{U \'{c}irilici se svaki glas pi\v{s}e po jednim znakom. U latinici se tako{\dj}er
po jednim znakom pi\v{s}u svi glasovi osim \em d\v{z}, lj \em i \em nj \em, koji se bele\v{z}e
kao dva znaka: ljudi, njiva, srd\v{z}ba (\'{c}iril.: људи, њива, срџба)

Od re\v{c}i u kojima se u latinici slova  \em d\v{z}, lj \em i \em nj \em, \v{c}itaju 
kao jedan glas treba razlikovati slu\v{c}ajeve gde se tim slovima ozna\v{c}avaju 
skupovi od po dva glasa, npr: \em nad\v{z}iveti, injekcija, konjugacija \em (\'{c}iril.: 
\em надживети, инјекција, конјугација\em ).}

\item{U srpskohrvatskom knji\v{z}evnom jeziku i skupovi glasova se u pojedinim re\v{c}ima
pi\v{s}u onako kako se izgovaraju: \em potpetica, napretka, svadba, i\v{s}\v{c}eznuti\em. I
to na\v{s} pravopis \v{c}ini \textsl{fonetskim}.
Ali se u dodiru dveju susednih re\v{c}i svi glasovi pi\v{s}u onako kako se izgovaraju 
kada se svaka re\v{c} posebno upotrebi: \em pod petom, pred ku\'{c}om, s njim, bez njih, \em
a ne: \em pot petom, pret ku\'{c}om, \ldots \em Gdekad, iz odre{\dj}enih razloga, i u 
zasebnim re\v{c}ima odstupamo od \textsl{pisanja prema izgovoru}.} 
\end{enumerate}


\subsection{Rastavljanje re\v{c}i na kraju retka}

\begin{enumerate}
\item{Kada u pisanju (ili pri \v{s}tampanju) cela re\v{c} ne mo\v{z}e stati u retku u kome 
je zapo\v{c}eta, onda se jedan njen deo prenosi u slede\'{c}i redak, a na mestu gde se 
re\v{c} prelama pi\v{s}e se crtica (-). Pri tome treba imati na umu:}

\begin{enumerate}
\item{Znak za rastavljanje re\v{c}i na kraju retka stavlja se izme{\dj}u samoglasnika
(kada se vi\v{s}e njih na{\dj}e jedan do drugog) ili iza samoglasnika a ispred suglasnika:
\em de-onica \em ili \em deo-nica, \em \em moli-oci \em ili \em molio-ci, \em
\em ja-ukati \em ili \em jau-kati, \em \em li-va-da, ma-li-na, ve-tar, \v{c}i-ta-ti, 
dr-\v{z}a-ti. \em}
\item{Jedan glas, i kad je to samoglasnik, ne treba prenositi: nema potrebe rastavljati 
re\v{c}i: \em de-o, ka-o, izgore-o. \em Pogotovo nije dopu\v{s}teno prenositi ni pojedine
suglasnike ni skupove suglasnika; ne mo\v{z}e se  rastavljati npr.: \em du\v{z}nos-t, \em  
ili \em du\v{z}no-st, \em \em perfek-t \em ili \em perfe-kt.\em }
\item{Ako se u sredini re\v{c}i nalaze suglasni\v{c}ki skupovi, u pisanju se znak za 
preno\v{s}enje mo\v{z}e slobodno stavljati ili ispred celog suglasni\v{c}kog skupa 
ili izme{\dj}u pojedinih suglasnika: \em ze-mlja \em  ili \em zem-lja, \em 
\em sta-klo \em ili \em stak-lo, \em \em pti-\v{c}ji \em ili \em pti\v{c}-ji, \em 
\em se-stra \em ili \em ses-tra \em ili \em sest-ra, \em \em va-tra \em ili 
\em vat-ra, \em \em kompa-ktno \em ili \em kompak-tno \em ili \em kompakt-no\em. 

Ipak se ne preporu\v{c}uje da se suglasni\v{c}ki skupovi koji su te\v{s}ki za 
izgovor celi prenose na po\v{c}etak novog retka, nego je bolje rastavljati:
\em bor-ba, tram-vaj, brat-stvo, \v{s}kol-ski, ljud-ski, srod-stvo. \em }
\end{enumerate} 
\item{U latinici nije dopu\v{s}teno znak za preno\v{s}enje stavljati izme{\dj}u dva 
znaka kojima se pi\v{s}e jedan glas, nego se rastavlja: \em sa-njati, po-lje, ho-d\v{z}a \em
(a ne: san-jati, pol-je, hod-\v{z}a).}
\item{Ni u stranim se re\v{c}ima kada se pi\v{s}u izvorno znak za rastavljanje ne stavlja 
 izme{\dj}u slovnih znakova kojima se pi\v{s}e jedan glas, nego se oni rastavljaju na 
ovaj na\v{c}in: Goe-the, War-szawa, Bau-delai-re, Ko-chanowski, Wa-shington.}
\item{Kada se u slo\v{z}enim re\v{c}ima sa sastavnim delovima koji se lako raspoznaju 
na{\dj}u dva suglasnika, jedan na kraju prvog a drugi na po\v{c}etku drugog dela 
slo\v{z}enice, rastavni znak se stavlja izme{\dj}u njih: \em ras-poznati, raz-rez, 
iz-voditi, iz-vor, pod-metnuti, \em itd.

Ali ako se granica izme{\dj}u sastavnih delova slo\v{z}enica ne raspoznaje, onda se i one 
rastavljaju kao proste re\v{c}i: \em ra-zumeti, o-bu\'{c}i, o-teti, u-zeti. \em} 
\item[Bele\v{s}ka.]{--- Ako treba rastavljati poluslo\v{z}enice na onom mestu gde su 
spojene crticom, crtica se stavlja i na kraju prvog i na po\v{c}etku idu\'{c}eg retka:
\begin{flushright}
Bilo-\\
-gora \\ 
\v{S}ar-\\
-planina \\
Smail- \\
-aga \\
Ivani\'{c}- \\
-grad
\end{flushright}
}
\end{enumerate}

\end{document}